Okej, den här biten brukar jag alltid hoppa över.
Jag kom hem för sent för andra gången den veckan.
Jag var hemma vid tre på natten. Men mina föräldrar var inte där.
Telefonen ringde och mitt liv stannade.
Mina föräldrar dödades av ett rattfyllo när de letade efter mig.
Om de inte hade letat efter mig så hade de inte...
Vi har alla sår som behöver läka.
Det är därför vi kommer hit.
Jag måste tro att om vi fortsätter att träffas och prata-
-så kommer
även de djupaste sår vi har att börja läka.
Monica, vill du säga nåt?
Förlåt.
Jag tror att tiden bryter ner oss.
För några veckor sen gick jag förbi bageriet vi brukade gå till.
Jag såg en liten flicka men ljust hår och hästsvans.
- Jag är ledsen. - Det är ingen fara.
Det är därför vi är här.
Jag tror det räcker för i kväll.
Vi avslutar här.
Tack för att ni kom. Jag ser fram emot att träffa er igen.
- Monica! Ville du inte prata med mig? - Det har varit en lång vecka.
Det är bara måndag. Vad är det?
I går var det årsdagen för när Hope försvann.
Åh gud... Förlåt mig. Varför sa du inget?
Jag ville inte återuppleva det.
Jag förstår. Ska vi äta middag?
Nej, det är bra. Gå du. Jag lovar att vi pratar sen.
Kära mamma. Säg inget till polisen.
Om han får veta att jag skriver så dödar han mig.
Jag ser att du också har en.
Va? Det där är ju Hope!
- Vem lade den här? - Jag såg en man och en ung kvinna.
- Vart gick de? Hur såg de ut? - De var på väg bort från parkeringen.
Vänta! De kan inte ha hunnit långt. Vi tar min bil. Den står här.
Okej, så man behöver bara ta dubbel mängd mjöl?
Det är genialt. Okej, det blir ingen geggig sörja nästa vecka. Vi ses.
- De där två, då? - Nej, det var inte de.
- De, då? - Vi har nog missat dem.
Nej, jag måste hitta dem.
Det måste ha varit svårt för dig i går.
Du har väl läst det där brevet hundratals gånger.
Hur känner du till brevet?
Det var jag som tog Hope.
BETEENDEANALYSGRUPPEN QUANTICO - FBI
MORD
FBI - BETEENDEANALYSGRUPPEN
mord - HILLSIDE
OKÄND FÖRÖVARE
"Hoppet är vår tro som sträcker ut en hand i mörkret." Georges Iles.
Vi kan inte behandla henne som saknad.
- Men nåt har ju hänt! - Jag tar hand om det här nu.
- Har du hört nåt? - Nej, men jag känner på mig nåt.
Penelope, jag tror dig.
Men du måste hålla huvudet kallt.
Okej, förlåt. Jag är med.
- Kan Monica ha åkt med nån annan? - Inte i dag.
Hennes dotter försvann för ett år sen i går.
- Hur länge har du känt henne? - Fem år.
Polisen följde olika spår utan framgång.
Du vet hur årsdagar kan påverka de som överlever.
Insinuerar du att hon har tagit livet av sig? Det skulle hon aldrig göra.
- Hon verkar ha haft bråttom. - Hon lämnade handväskan.
Vad är det?
Ett brev, från nån som heter Hope.
Det är hennes dotter.
- Vad menar du med att du tog Hope? - Vill du inte veta vad som hände?
Självklart. Var är hon?
Du måste förstå hur allt började.
Varför är vi här? Svara mig!
Berätta var hon är. Jag lovar att inte ringa polisen.
Om du gör det får du aldrig se henne igen.
Känner du igen det här stället?
- Vi brukade tanka här på hemvägen. - Här träffade jag Hope första gången.
Du ville inte köpa en sån här. Minns du hur ledsen hon var?
Snälla, mamma!
Jag tror att du sa så här: "Vilken del av nej förstår du inte?"
- "Lägg tillbaka den." - Hon skulle ha förstört sin aptit.
Hon valde att inte ta emot godis från en främling.
Då gjorde jag också ett val.
- Jag måste ha henne. - Vart tog du henne?
Du kan välja att gå ut genom dörren eller följa med mig.
- Ta mig till mitt barn. - Jag köpte nåt åt dig.
Det är fortfarande hennes favorit.
- Garcia, jag presenterar fallet. - Tack.
För sju år sen kidnappades åttaåriga Hope Kingston från sin trädgård.
Man har trott att hon var död.
Hennes mamma Monica försvann efter ett stödgruppsmöte med Garcia.
Ibland kontaktar förövare offrens släktingar.
Joran van der Sloot pressade Natalee Holloways mamma på 25 000 dollar.
- Har kidnappningarna nån koppling? - Det låg ett brev från Hope i bilen.
Vi kan inte utesluta att Monica har begått självmord.
Monica skulle aldrig skada sig själv. Hon trodde att Hope levde.
- Finns det nån pappa? - Han dog innan Hope föddes.
Det finns ingen poststämpel.
Reid, gör en lingvistisk analys.
- Nån har ritat en fjäril vid namnet. - Det fanns inga tecken på kamp.
Tänk om hon följde med frivilligt. Han kanske hade Hope med sig.
Det är riskabelt att kidnappa nån i ett område med så mycket folk.
- Finns det vittnen? - Jag var den som såg henne sist.
Vi får utgå från att det rör sig om samma förövare.
Då sätter vi i gång.
- Varför tog du mig hit? - För att visa hur vårt liv började.
Det väcker många minnen.
Du följde efter oss hem...
Hon sprang runt i timmar. Minns du?
Som en fjäril i vinden.
Som en uppenbarelse av skönhet.
Jag blev så tagen att jag nästan glömde varför jag var där.
- Monica! - Vi har alla möjligheten att välja.
- Är allt som det ska? - Ja. Vi körde bara förbi.
- Vid den här tiden på dygnet? - Jag insåg inte att det var så sent.
- Är du säker på att allt är bra? - Ja då. Vi skulle just åka.
Det är ovanligt att föräldrarna lämnar det hus de bott i med barnet.
Hon lade alla resurser på att leta efter Hope.
- Men hon ville vara i närheten. - Hon flyttade inte långt bort.
- Ljusen är tidsinställda. - Ifall Hope skulle komma hem.
Det innebär att det antagligen finns... en nyckel under dörrmattan.
Det är riskabelt för en ensam kvinna.
Han kunde lätt komma åt henne här.
Men han väntade.
På samma sätt som han gjorde med hennes dotter.
Brevet som Monica fick
saknar tecken på att en kvinna skrivit det.
- Skrev förövaren det? - Språket liknar inte en tonårings.
Jag fick en träff på nån som liknar Monica.
På en mack tre mil utanför Manassas.
- Hope är inte med honom. - De verkar prata.
- Hon samarbetar. Kan du zooma? - Nej, jag får ingen bra bild.
- Han vänder sig bort från kameran. - Han skyddar sin identitet.
- Varför ber inte Monica om hjälp? - Hon vill inte påkalla uppmärksamhet.
- Hon går, men han stannar...? - Jag förstår inte...
Han har full kontroll över henne.
Garcia, kolla kvitton från bensinpumparna.
Pump ett till nio. Inget. Vem åker till en mack utan att köpa nåt?
De åkte förbi flera andra mackar.
Det här stället måste betyda nåt.
Det kanske var där allting började.
Då var vi framme. Hem ljuva hem.
- Jag åker förbi här varje dag. - 11,6 kilometer från dörr till dörr.
Jag kan inte fatta att du haft henne här hela tiden.
Åh gud.
- Jag älskar den bilden. - Jag måste träffa henne.
- Det börjar bli sent. - Jag har gjort allt du bett om.
Följ med mig.
Har ni nåt?
Ägaren till Monicas gamla hus såg henne nyss.
Han kunde inte beskriva förövaren. Monica har åkt förbi ofta, sa han.
Nån lämnade ett brev för en vecka sen och sen dess har hon åkt dit.
- Vad gör han med henne? - Hope är helt eftergiven.
Monica kan vara en belöning.
Eller så kanske han ville kidnappa både en mor och dotter.
Monica handlade på samma mack
några timmar innan Hope försvann.
Det är ingen slump att han tog Monica till macken och sen till huset.
- Han visar henne varje steg. - Det här kanske var hans plan.
Menar ni att han är sexuellt dragen till både barn och vuxna?
Han förföljde Monica. Han kände till nyckeln under mattan.
Varför väntade han i sju år i såna fall?
Fjärilen kan symbolisera hur hans erotiska ideal mognar.
Barn är lättare att föra bort, manipulera och kontrollera.
Han föredrar vuxna kvinnor, men förgriper sig på barn vid tillfälle.
Monica är en specifik måltavla.
Han valde inte vem som helst, han valde Hopes mamma.
Då är Hope troligen död. Han tog Monica för att hon påminner om Hope.
Det här är allt polisen i Manassas har om kidnappningen av Hope.
Snälla.
Upp och hoppa.
- Hur har du sovit? - Jag sov inte.
Hope växte ur de där när hon var tolv. Sen behövdes de inte.
- Jag har vatten, juice, mjölk... - Hon är inte här, eller hur?
- Varför skulle jag ta dig hit, då? - Bevisa det. Jag vill se henne!
Varsågod. Titta.
Förlåt, Bill. Jag gör det bättre nästa gång.
- Vad säger du, geniet? - Jag gör en geografisk profil.
Jag tror att han bor nånstans i det här området.
I ett så litet område kunde han lätt lära sig hennes rutiner.
Ingen av dem som jobbade i går såg nåt.
Det finns fem olika incidenter som skulle kunna knytas till honom.
- När anmäldes det första fallet? - Ett halvår innan Hope försvann.
En tolvårig flicka sa att en man tog bilder av henne.
Senare såg hon honom utanför sitt fönster. Sen hade de inbrott.
- Bara hennes kläder stals. - Då har han eskalerat.
Han byggde upp sitt självförtroende för att kidnappa Hope och Monica.
Man hittade det här på Heather Wilsons cykel efter kidnappningen.
- Det var flickan Hope lekte med. - En fjäril igen.
"Utan dig skulle hon inte blivit fri. Här är ett bevis på min tacksamhet."
Skickade han ett tackkort till flickan han inte kidnappade?
Det var det här jag såg.
Hon var här.
Hon var precis här.
- Hon skrev till dig ofta. - Var gömmer du henne?
"Kära mamma, varför kommer du inte?"
Ilska är ditt sätt att hantera skuldkänslorna. Hope var arg först.
Vill du veta hur jag fick henne att lugna sig?
Vi lekte många lekar.
- Vad gör du? - Du får ett försprång.
Ett, två, tre...
Heather? Jag är agent Jareau, det här är agent Prentiss, från FBI.
Vi har några frågor om Hope Kingston. Minns du henne?
- Vad tror ni? - Vi behöver prata om den där dagen.
Vi har anledning att tro att samma man har kidnappat Hopes mamma.
- Det kan inte hända igen... - Lekte ni ofta?
- Varje dag. Vi var som systrar. - Du såg en man titta på er den dagen.
Jag har gått igenom det här tusen gånger. Nu måste jag gå till skolan.
Du färgar håret för att det påminner dig om hur lika ni två var.
- Du vet inget om mig. - Du är rädd att förlora andra.
Du frågar dig varför han tog Hope i stället för dig.
- Är du klar? - Om du vet nåt, snälla berätta det.
Jag hade sett honom en vecka innan när Hope och jag lekte i parken.
- Sa han nåt? - Nej.
Kan du berätta om dagen som Hope blev kidnappad?
Vi lekte kurragömma utanför hennes hus.
Jag hade precis räknat klart.
När jag vände mig om stod han där.
Han log mot mig.
Han hade en burk med fjärilar... för att fånga min uppmärksamhet.
Han frågade om han fick vara med, och jag sa ja.
Ett, två, tre.
Nu kommer jag.
- Jag glömmer aldrig den rösten. - Varför berättade du inget?
För att det var mitt fel. Det var jag som sa att han fick vara med.
Pappa sa att han hittat ett halsband med en fjäril på min cykel.
Han frågade om jag visste vem det var. Då hade jag kunnat bekänna allt.
Men jag sa inget.
Hej, hur mår du?
Jag kan inte tro att det händer igen.
- Vi gör allt vi kan. - Nej, det gör vi inte alls.
Då hade vi hittat henne.
För varje minut som går ökar risken att hon är död.
Sluta, Garcia. Du måste lugna dig.
Jag försöker, men jag är så rädd.
- Lyssna på mig nu... - Hör ni, vi har en profil.
Penelope, nu hittar vi henne.
Nu kommer jag.
För sju år sen trodde vi att han var pedofil.
Nu tror vi att han utvecklade en besatthet av Hope Kingston.
Så pass att i hennes frånvaro riktar han sig mot hennes mamma.
Det fanns ett till potentiellt offer,
som var mycket likt Hope.
- Hon var ännu lättare att kidnappa. - Hope var hans idealiserade mål.
Han tog Monica på en öppen plats. Hon är central för hans fantasi.
Vi tror att han håller henne fången i det här området.
Det är mycket möjligt
att Hope har varit i livet fram till nyligen.
- Hopes död utlöste förändringen. - Hur länge han hon klara sig?
Jag känner henne. Monica är min vän. Hon är en kämpe.
Hon kommer inte att ge upp. Det ska inte vi heller.
Monica?
Gå inte in dit!
Jag ville inte att du skulle få veta det så här.
Jag kan förklara.
- Rör mig inte! - Jag älskade henne också.
Hon var mitt barn...
Jag såg att hon skulle bli vacker.
Jag älskade henne, Monica.
- Nej. Nej... - Jag hade letat så länge.
Jag tänkte ge upp.
Men så såg jag henne. En vacker fjärilspuppa.
- Du kedjade fast henne som ett djur. - Nej, du vet inte vad som hände.
Mitt barn har dött på grund av dig.
- Det var inte mitt fel. - Du mördade mitt barn!
Nej, Hope tog livet av sig!
På årsdagen var Monica mest sårbar.
Och det utnyttjade förövaren.
- Hon gick till stödgruppen. - Där kunde hon dela sina känslor.
Hur visste han att hon var hudlös?
Om han förföljde henne såg han det.
- Tänk om han hört historien förr. - Tänk om han är medlem i gruppen.
Det som sägs i gruppen är mer än privat.
Det kan hjälpa oss att hitta Monica.
Det är en överträdelse av all slags personlig integritet.
Inget som inte rör fallet kommer att lämna det här rummet.
Vem pratar?
Monica. Hon berättar om en flicka som liknade Hope.
Se dig om i rummet. Reagerar nån på det hon säger?
- Nej, alla lyssnar på henne. - Vad hände när hon pratat klart?
Hon försökte hålla tillbaka tårarna. Jag visste inte vad jag skulle säga.
- Pratade nån efter henne? - Ja, men jag avslutade mötet.
- Stanna där. Vem pratade? - Det är därför vi är här.
En kille som förlorat sin fru. Han höll henne om axeln.
Vad hände efter mötet?
- Monica sa att hon måste åka hem. - Vad hände sen?
Det är Bill.
- Låt mig förklara. - Jag vill inte höra.
På natten hörde jag Hope gå omkring i sitt rum.
Den kvällen gick hon fram och tillbaka.
Sen slutade hon. Jag gick upp för att se till henne.
Dörren var blockerad.
När jag försökte öppna den
så var det blod överallt.
Jag försökte stoppa blödningen, men det var för sent.
Vänta lite. Jag har hört det här.
Du pratade i gruppen. Det var din fru.
- Men du pratade om min Hope... - Jag förlorade henne.
Du var mitt enda band till henne.
Jag grät för din skull.
William Rogers gick med i gruppen för två månader sen.
- Tidigare brott? - Ja, försök till kidnappning.
Han lovade en flicka en framtid som modell. Sen gjorde han närmanden.
Det är möjligt att han inte förgrep sig på henne
förrän hon blev äldre.
I sin fantasi kanske han föreställde sig Hope
i en mer åtråvärd ålder.
Vad berättade han i gruppen?
Han sa att hans gravida fru begick självmord.
Hope ville inte föda hans barn,
så hon gjorde det enda hon kunde.
- Det ställde allt på ända. - Han vill inte klippa av bandet.
- Nu försöker han få henne tillbaka. - Är det inte lättare att börja om?
Om inte Monica kan ge honom det han förlorade: en ny Hope.
Han tog henne inte som påminnelse, utan för att återskapa Hope.
Jag vill sluta fred.
Du sa till gruppen att du funderade på att skaffa ett till barn.
Allt som du missade med Hope...
...får du uppleva med det nya barn som vi ska skapa.
Rör mig inte!
Adress, adress... Han ändrade helt betydelsen av "olaga intrång".
Genom att gå på mötena var det som om han läste Monicas dagbok.
Hon pratade om privata känslor. Gruppen måste upplösas.
- Fokusera på att hitta adressen. - Jag både fokuserar och ballar ur.
Jag har den. Han har två adresser. Den första är på Main.
Den står som tidigare adress, men den har inte uppdaterats.
Den andra är på Brooks. Jag har skickat dem till er.
- Vart ska du? Det kan bli farligt. - Jag följer med.
Antingen låter du mig följa med, eller så får du släpa bort mig.
Jag tog med ditt favorit-te.
Vi måste gå vidare med våra liv.
Det hade Hope velat.
För oss båda.
Tror du det?
Självklart.
Monica!
Gör det! Döda mig! Hon tog livet av sig för att slippa dig!
- Du vet inte vad du pratar om. - Du kan inte göra henne illa mer.
FBI!
- De är inne. - Vi behöver en bultsax.
Ingen här!
- Det är ingen där. - Reid och jag letar efter en ingång.
Vi har inte mycket tid på oss.
Vi får se det som ett gisslandrama.
Säg vad han vill höra.
- Det är Bill. Lämna ett meddelande. - Det är Penelope från stödgruppen.
Bill, jag lägger inte på. Jag måste få prata med Monica.
- Monica kan inte prata nu. - Låt mig prata med henne.
- Det går inte. - Det går visst, Bill.
Bara jag kan hjälpa dig ur det här, men jag måste få prata med henne.
- Hallå? - Monica!
Hon är död.
- Där ser du. Hon mår bra. - Ring upp igen.
Penelope, jag gillar inte att prata i telefon.
Om du vill fortsätta samtalet...
- ...så kom in. - Nej, Penelope!
- Jag går in. - Nej, Garcia!
JJ, jag måste. Jag måste!
Okej, håll dig nära mig.
- JJ, vi är inne. - Okej, du kan gå.
Bill! Bill?
Jag vill inte göra dig arg.
Jag vet att du inte ville skada Monica. Inte Hope heller.
- Han mördade mitt barn. - Stäng dörren!
Bill, jag förstår hur ont det gör. Jag förstår.
Jag hörde dig prata om det.
Varför förstår inte Monica det?
Bill, jag tror att hon bara behöver lite tid.
Jag vet att allt du ville ha var nån att älska.
Du var fången och väntade på nån som kunde befria dig.
Hope fick mig att känna...
- Hon fick mig att känna kärlek. - Hon var mitt barn.
Du tog hit Monica för att ditt hjärta har brustit.
Du vill återskapa det du förlorade med Hope.
Jag förlorade mitt barn!
Bill, du måste berätta det för henne.
Du måste tala om för henne varför det här händer.
Säg nåt. Säg nåt!
Vårt barn...
Åh gud!
Hope var gravid.
- Bill, släpp pistolen! Nu! - Gör som han säger.
Lugnt och fint.
- Upp med händerna. - Gå långsamt bort från Monica.
- Försiktigt. - Monica!
Var och en gör sin egen resa. Var och en har sitt eget äventyr.
Vi möter olika utmaningar. De val vi gör under resans gång formar oss.
De val vi gör sätter oss på prov och tänjer på våra gränser.
Äventyret gör oss starkare än vi anade att vi kunde bli.
Det finns ett citat av min favoritförfattare Joseph Campbell:
"Finn en glädjens plats inombords. Glädjen driver ut smärtan."